Minusta kilpikonnissa on jotain hassua.
Jopa teineillä on ryppyjä. Siitä seuraa noloja tilanteita.
"Ihana Brian! Kuinka vanha olet?" "17. Entä sinä, Janet?"
"Olen 86." "Voisit olla isoäitini!"
"Itse asiassa olen isoäitisi, Brian."
Mutta tarina, jonka haluan kertoa teille
ei ala kilpikonnasta vaan miehestä nimeltä herra Hapuli.
Herra Hapuli, tarinamme sankari -
asui Lontoossa kerrostalossa mukavassa asunnossa.
Herra Hapulista tulisi tietää kolme asiaa.
Hän on kiltti.
Hän on ujo.
Ja ennen kaikkea hän ei ole tuo hattupäinen tyyppi.
Kaikki kunnossa, herra Mavrokoukoudopoulos?
Hän on mies hississä. - Ei mitään kiirettä.
Pitelen ovea auki.
Rauhassa vain.
Maistuisiko sipsi, herra Pringle?
Hyvää!
Hän ei ehkä näytä kaikista uljaimmalta -
mutta olen oppinut, että yleensä hiljaiset ovat mielenkiintoisimpia.
Tuo pitää korjata.
Herra Hapuli asuu siis yksin.
Tai hänen perheensä ei syö paljon ja ovat kaikki nokosilla.
Ehei, hän asuu yksin.
Tämä ei ole niitä tarinoita, joissa tyyppi vaeltaa asunnossaan -
ja kuolee yksin kauheaan sairauteen.
Tarinamme on täynnä intohimoa ja yllätyksiä.
Samoin kuin herra Hapulimme.
Vatukkaruusu, tässä on kohtalonkukka.
ANNOK IPLIK Released on www.Danishbits.org
Herra Hapuli rakasti kahta asiaa.
Toinen olivat hänen kukkansa ja toisen hän piti salaisuutena.
Salaisuuksien tapaan se oli tärkein osa häntä.
Herra Hapuli oli nimittäin rakastunut alakerran tyttöön.
Hyvää huomenta, herra Hapuli.
Rouva Hopia... Hei!
Hei!
Tarinamme muuten keskittyy pääosin tähän toiseen rakkauteen.
"Kotipuutarha" kertoo muun. Pidän toki kukista
mutta emme aio ei keskustella, kukkivatko daaliat ennen kuuraa.
Tuo on bussini...
Taas uusi, upea aamu!
Todella upea, ehdottomasti. Taas uusi.
Tällaisella säällä haluan riisuutua alasti ja sukeltaa lähimpään järveen.
Oletteko samaa mieltä, herra Hapuli?
Herra Hapuli? - Kyllä, ehdottomasti.
Täydellinen sää hypätä järveen niukasti asustautuneena.
Herra Hapuli oli niin ujo, ettei voinut kutsua rouvaa edes teelle.
Eikä todellakaan sukeltaa ilkialasti järveen rouvan kanssa.
Mutta herra rakasti rouvaa ja muisti hetken, kun oli rakastunut.
Se sattui olemaan se hetki, kun he ensi kertaa tapasivat.
Viisi vuotta sitten.
Pidelkää hissiä!
Paljon kiitoksia, ihana mies. He tulevat pian. Mikä kerros?
Neljäs. - Hienoa! Muutan kolmanteen.
Ette kai ole niitä äänekkäitä, jotka kuuntelevat hiphopia öisin?
Ei, mutta nimeni on herra Hapuli. - Hapuliko?
Onpa kaunis nimi!
Kuulinko amerikkalaisen korostuksen? - Olen amerikkalainen.
Olette ihanaa sakkia.
Cary Grantista Paul Newmaniin, en pysty pitämään näppejäni erossa.
Olen rouva Lavinia Hopia. Facebook-status: leski.
Facebook-statukseni on: en ole Facebookissa.
Teillä on varmasti liian kiire elää. Tänne, pojat!
Tulkaa sisään.
Voin mennä seuraavalla, teille jäisi enemmän tilaa.
Täällä alkaa vasta tulla kotoisa olo.
Ihanan hiljainen hissi, se on hyvä juttu.
Niin.
En usko, että kukaan painoi nappia.
Olen välillä hieman hassulainen.
Te olette 4, minä 3.
Pitää painaa vielä 2 ja 1, niin ehditään tutustumaan.
Herra Hapuli ei koskaan unohtanut sitä kohtaamista -
ja joka kerta tavatessaan rouvan hän rakastui syvemmin. Kesällä.
Eikö olekin ihanaa, kun kesä on vihdoin täällä?
Syksyllä.
Onpa helpotus, kun kesä on ohi.
Talvella.
Tämä on lempiaikani vuodesta.
Keväällä.
Vihdoinkin kevät on koittanut.
Oletteko menossa ulos, rouva Hopia?
Me kätilöt olemme menossa vilauttelemaan polviamme.
Vaikka vietämme ajat naisten kanssa, jotka ovat polvet kohti kattoa.
Niinkö? En tiennyt, että olette kätilö.
Olen jo eläkkeellä. En saanut omia, joten halusin auttaa muita saamaan.
Sepä hienoa.
Tulkaa mukaan, herra Hapuli. Voitte valssata minut unholaan.
Ei, minussa ei ole tanssijanainesta.
Höpö, höpö! Kaikissa on.
Ette vain ole löytäneet oikeaa tyttöä, jonka kanssa tanssia.
Olette amerikkalainen, herranjestas!
Maasta, josta saimme Fred Astairen, John Travoltan
ja pikkutuhmurin, Justin Timberlaken. Osaatte varmasti tanssia.
Enkä osaa. - Osaatte kyllä.
Osaatte. - En todellakaan osaa.
Hitto, varmasti osaatte!
Herra Hapuli toivoi, että rouvakin rakastaisi häntä -
mutta ongelmia riitti.
Päinvastoin kuin herra Hapuli, rouva Hopia ei asunut yksin.
Tai hän asui hetken aikaa, mutta sitten teki asialle jotain.
Hurraa!
Tämä on elämäni hienoin hetki.
Tule sisään!
Rouva hankki itselleen uuden kaverin, kaverin nimeltä Allu.
Voi sentään...
Olet upeampi kuin olisin voinut unelmoida.
Voi, rakkaani!
Olen taivaassa.
Elämästämme tulee upeaa.
Siitä päivästä lähtien rouva Hopia omistautui ryppyiselle kumppanilleen.
Vaikkei se ollut paras keskustelija, rouva puhui kahdenkin puolesta.
Katso, tuossa olen hääpäivänäni.
En ole enää kovin varma tuosta mekosta.
Taisi olla turhan paljon povea.
Ja tuo kaveri on mieheni.
Katso kuinka pitkä hän on.
1,90 m. Ulotuin vain rintakarvoihin.
En koskaan nähnyt hänen päälakeaan. Enemmän jättiläinen kuin mies.
Mahtava ryhti.
Hän oli täydellinen englantilainen herrasmies.
Ja palkittu tanssija. Hän oli kovin kiltti.
Kaikki mitä meidän piti tehdä ja paikat, joissa meidän piti käydä...
Ja elämä, mikä meitä odotti.
Minä olen hölöttänyt jo tarpeeksi. Olet varmasti uuvuksissa.
Aika mennä nokosille, komistus.
Rakastan sinua valtavasti, ihan oikeasti.
Jopa töppöjalkojasi.
Rakkautemme kestää eliniän, Allu. Kauniita unia!
Herra Hapuli toivoi, että rouva puhuisi noin hänelle.
Ei tietysti töppöjaloista, mutta muusta, rakkaudesta.
Elämästä oli tullut monimutkaista.
Hän oli rakastunut naiseen, jonka elämä oli kilpikonna.
Kunpa hän löytäisi sanat julistaakseen rouvalle rakkautensa.
Kunpa olisin pitänyt silmät auki. Olen väärässä bussissa!
Tarinoiden vika on siinä, että niihin uppoutuu.
Rakastuuko rouva herraan? - Joudutte odottamaan.
Herra Hapulin oli aivan pakko kertoa rouvalle tunteistaan!
Hei!
Taas.
Eikö olekin täydellistä?
Ilosta on nautittava kuin vain voi!
Olette täysin oikeassa, ja minä...
...tässä vain ajattelin...
...ja mietin...
...että...
Olemme olleet naapureita vuosia. Te asutte yksin, samoin minä.
Joten mietin vain, että...
No, tiedätte kyllä...
Ei, te... Olette aivan oikeassa.
Parasta jättää asiat ennalleen.
Päinvastoin! Minusta olette aivan oikeassa.
On aikakin, että tutustumme.
Kävisikö illallinen tänään? Hienoa! Tulen kuudelta.
Avaan ehkä vähän paitaa, että näette rusketustakin.
Namia! No, Hapuli...
Onpa hienoa päästä vihdoin tutustumaan sinuun
mieheen naamion takana. On helppo ohittaa ihmiset hississä
selvittämättä, keitä he todella ovat. Kerropa kaikki.
Missä synnyit? Missä kasvoit?
Rakkaus, elämä, selkäongelmat. Koko roska!
Aloitetaan alusta. Syntymä? Ei kyllä voita minun tarinaani.
Synnyin Kuplan takapenkillä Waterloo Bridgellä.
Isä ajoi hidastustöyssyn yli ja minä pulpahdin ulos. Hänen mukaansa.
Isä myi makkaroita, muutimme Saksaan.
Ikävuosina 2- 8 vedin napaani nakkeja ja bratwursteja.
Sitten tänne sisäoppilaitokseen. Oletko laitoksen kasvatti?
Mutta totuin siihen ja sain hienon ystävän. Isherwoodin.
Valtavat jalat ja pikkuruiset korvat. Tuliko valmista?
Joten minusta tuli apulaisjohtaja. Olin vasta 23-vuotias.
Olen edelleenkin allerginen kissoille, valitettavasti.
"Et voi olla tosissasi, Giles!" Ja poistuin Wonder Woman -asussani.
Kokonainen mustekala!
Mutta puhutaanpa sinusta.
Tehdään se seuraavalla kerralla. - Roskaa!
Kuinka päädyit Englantiin? Koko tarina.
Selvä. Vanhempani toivat minut tänne, kun olin 10-vuotias...
Olet oikeassa, on liian myöhä.
Samaan aikaan ensi kuussa. Puhutaan silloin vain sinusta.
Mutta kerron kyllä susikoirasta ja vakosamettihousuistani.
No, näin tässä käy.
Herra Hapuli meni nukkumaan ja tunsi olonsa hyvin yksinäiseksi.
Hän tunsi luissaan, että olisikin aina yksin.
Ei rouva Hopiaa hänelle.
Mutta hän kyllä mietti, onko mitään muuta.
Vanhuus pelottaa.
Kaikki on alamäkeä.
Mutta seuraavan aamun keskustelu muutti herra Hapulin elämän.
Hyvää huomenta, rouva Hopia. Allu näyttää hyvältä. Maistuuko ruoka?
No... Me molemmat elämme toivossa.
Mitä te toivotte? - Että se kasvaa nopeammin.
Punnitsen sitä, muttei se liho. - Kilpikonnia on erikokoisia.
Ei haittaa, vaikka Allu on pienemmästä päästä.
Älkää hassutelko! Ajatelkaa nyt, miltä siltä tuntuu kitukasvuisena.
Se on painanut 368 grammaa siitä lähtien, kun hankin sen.
Ettekö halunnut olla pidempi, kun olitte kasvuiässä?
Halusin toki. Halusin.
Kun...
Käytin lapsena öisin paksuja sukkia. - Että kasvaisitte?
Luin, että mitä lämpimämmät jalat, sitä syvempi uni ja kasvukausi.
Mutta valitettavasti siitä seurasi vain jalkahikeä.
Minäkin olin pikkuruinen.
Poika luokaltani kertoi, että pussailu kasvattaa
joten maksoin hänelle kuusipennysen päivässä pussailusta.
Pitää myöntää, että oli nokkelaa. Hän sai nokkelasti suukkoja.
Joka aamu välitunnilla.
Mutta tunsin itseni pidemmäksi.
Suudelmalla on sellainen vaikutus. Eikö näin, herra Hapuli?
Uskon näin.
Voi ei... Koko on tärkeä.
Ja Allu on vasta koko-matkansa alussa.
Siitä oli idean siemen.
Ja seuraavana päivänä sitä kasteltiin kunnolla.
Onko Allu yhtään isompi, rouva H? - Ei piiruakaan.
Mutta kudon sille pikkuruisia sukkia ihan varmuuden varalta.
En anna periksi. Jonain päivänä löydän ruokavalion ja liikunnan
ja vitamiinilisän, varmasti kalaöljyyn liittyvän.
Silloin olemme molemmat onnellisia. Eikö näin, kultaseni?
Ettekö ole koskaan täysin onnellinen, ennen kuin se kasvaa?
Pelkäänpä, etten ole, herra Hapuli.
Voi sinua, peukaloinen. Syö mansikkasi loppuun.
Sinä yönä siemen, jota oli kasteltu, puhkesi kukkaan.
Herra Hapulin aivoissa syntyi suunnitelma tehdä rouva onnelliseksi.
Ja jos hän onnistuisi siinä, ehkä, ehkäpä -
hän voisi voittaa rouvan sydämen.
Annok Iplik.
Rouva Hopia? - Niin?
Saatan voida auttaa "Allu on liian pieni" -ongelmassa.
Voi, herra Hapuli. Jos voisitte auttaa, rakastaisin teitä ikuisesti.
Se olisi kovin mukavaa.
Juttu on näin, että viime yönä muistin aivan yhtäkkiä
keskustelun ystäväni kanssa, joka oli lentäjänä Pohjois-Afrikassa.
Hän kertoi, että oli keskustellut beduiinin kanssa
joka oli paljastanut hänelle salaisuuden kilpikonnien koosta.
Todellako? - Todella.
Olkaa kiltti ja kertokaa! - Rouva Hopia...
Lasken täältä tämän...
Tämän paperinpalan.
Olitte oikeassa. Allu voi kasvaa, mutta...
Teidän pitää lukea se. - Kuinka jännittävää!
Mikä se on? - Beduiinien kilpikonnaloitsu.
"Annok iplik."
"Avsak oj, avsak oj!"
Anteeksi, herra Hapuli.
Onko tämä vierasta kieltä? - Kyllä ja ei.
Beduiinin mukaan
kilpikonnat ovat hyvin takaperoisia olentoja.
Siksi on loogista, että ne ymmärtävät vain sanoja, jotka ovat takaperin.
Ymmärrän. Annok iplik on "kilpikonna" takaperin.
Aivan. "Annok iplik, annok iplik."
"Eluuk, annok iplik."
"Avsak oj! Ohil oj!"
"Ynev oj!" Aika paljo "oj'ta".
Aivan. "Oj" on tärkeä sana kaikissa kielissä.
Huijaatteko minua, herra Hapuli? Onko tämä totta?
En ole koskaan elämässäni ollut enemmän vakavissani.
No, ehkä se voisi olla totta.
Torakkakin kuulemma voi elää kaksi viikkoa ilman päätä.
Ja lepakot kääntyvät aina vasemmalle lähtiessään luolasta.
Ja delfiinit ymmärtävät ranskaa, joten tämä voisi toimia.
Tässä siis sanotaan:
"Kilpikonna, kilpikonna, kasva jo, kasva jo."
"Kasva jo, liho jo." Muttei pahalla tavalla.
"Puske maasta, leviä." - Ei taaskaan pahalla tavalla.
"Turpoa..."
"Ahmi, mässäile, popsi, hotki."
"Lihaa luiden päälle, kilpikonna! Vauhtia jo!"
"Ei syödä vain silmillä." Siinä kaikki.
Jos muistan oikein, teidän pitää vain nostaa Allu
ja aamulla, päivällä ja illalla... - Milloin illalla?
Ennen illallista. - Sen vai minun?
Onko sillä mitään väliä? - Teillähän beduiinitietämystä on.
Kyllä, olette oikeassa.
Ennen teidän illallistanne. Ja ennen kuun loppua
se on kaksinkertaistanut kokonsa, ja se on varovainen arvio.
Voi sentään! Tuskin voin uskoa sitä.
Mutta jos se toimii, herra H, olen teille ikuisesti kiitollinen.
Olisitte se upea mies, joka teki unelmistani totta.
Se olisi hienoa.
"Annok iplik, annok iplik..."
Yhtäkkiä, ensi kertaa koskaan -
kahden ihmisen onnellisuus oli sen varassa, että pieni kilpikonna -
kasvaisi suureksi kilpikonnaksi.
Mikä tietysti oli vakava asia.
Herra Hapulin suunnitelma ei ollut helppo toteuttaa.
Se oli, enkä sievistele sanojani
monimutkaisin suunnitelma kilpikonnista kertovissa tarinoissa.
ELÄINKAUPPA
Minulla on 16 kilpikonnaa, pieniä, keskikokoisia ja valtavia.
Jokaisella on paperinsa. Enkä myy yhtään eläintä
varmistamatta ensin, että se menee rakastavaan kotiin.
Kuinka monta haluatte? - Otan kaikki 16.
Pakkaan ne mukaan. - En tarvitse sitä valtavaa.
Saatte sen kaupan päälle.
Isot rahat pyörivät tällä hetkellä muutenkin marsuissa.
KALASTUSREISSU KANADAAN
KALASTUSREISSU SKOTLANTIIN
Olen todella pahoillani! - Ei hätää.
UUSI ONKIVAPA
Kilpikonnia ei löydy, mutta iguaani on takahuoneessa. Haluatteko nähdä?
Houkuttelevaa, mutta ei. - Näätä? Halvalla lähtee.
Voisin iskeä käärmeen kahtia ja laittaa simpukankuoren sen selkään.
Voisin ajella siilin. Kukaan ei huomaisi. Olen tehnyt sen ennenkin.
Nyt taitaa riittää.
Ei, ei! Sisään siitä! Sisään siitä!
Tuo pitää todella korjata. - "Annok iplik, annok iplik."
"Avsak oj, avsak oj."
"Ynev oj, ohil oj."
"Eksup atsaam, äivel."
Onneksi ei puhuta mitään isukeista.
No niin, kultaseni. Käväisen ostamassa sinulle herkullista kaalia.
Palaan puolen tunnin päästä!
Aika toimia!
Ei, liian painava.
Ei, liian kevyt.
Täydellistä! 60 grammaa Allua painavampi.
Hyvä herra, te olette valittu.
Te palaatte eläinkauppaan!
Selvä, joukkue!
Nyt on tosi kyseessä.
Pystyt tähän, pystyt tähän.
Et pysty tähän. En pysty tähän.
Yritä jaksaa, Allu II.
Hyvää iltapäivää.
Anteeksi, että häiritsen.
Olen herra Hapuli ja...
Asun tuossa yläkerrassa.
En saisi puhua vieraille. - Aivan oikein.
Aiotko tarjota minulle karkkeja ja sitten siepata minut?
Sepä vasta helpotus! - Kuten sanoin...
Asun tässä talossa. - En ole nähnyt sinua ennen.
Viihdyn yksinäni. - Kuten muutkin friikit.
Vaikka näin voikin olla, olisitko kiltti poika
ja pyytäisit äitiä auttamaan minut parvekkeellenne?
Miksi? Se olisi täysin hullua.
Tule katsomaan, äiti! - En tule, Philip.
Ilkeä kääpiö ei yritä kiivetä parvekkeellemme.
Et saa enää katsoa pelottavia elokuva, nuorimies!
Äiti! - Laitan ruokaa.
Herra Hapuli päätti hylätä köysitikasidean.
Hän tiesi, että jos suunnitelma A ei toimi, suunnitelma B toimii.
Ja jos B ei toimi, C astuu kuvioon.
Ainoa ongelma oli, ettei hänellä ollut mitään varasuunnitelmaa.
Mikä siis oli herra Hapulin tilanne?
Oliko hän tyrmätty, tuhoon tuomittu?
Antaisiko hän periksi, myöntäisi tappionsa?
Odota!
Ei tietystikään, kyseessähän oli herra Hapuli.
Höperöin Hapuli, hippihopin hassukainen.
Hänellä oli suunnitelma, se oli D. Mennään!
Ai! Hei, herra Hapuli! - Hei!
Voi sentään! Mitä teillä siinä on?
Suuri onkivapa, jolla narrataan meduusoja?
Aivan, tämä on suuri onkivapa, jolla narrataan meduusoja.
Mihin ihmeessä sitä tarvitsette?
Se on hyvä kysymys, mutta...
Vastaus on yksinkertainen.
Olen aina halunnut narrata meduusoja. Minua pisti sellainen
ja nyt haluan kostaa.
Joten nyt oli aika hankkia valtava onkivapa
ja tehdä juuri se, narrata...
Valtava meduusa.
Onpa aikamoinen juttu. - Niin.
No...
Te olette...
Te olette oikein hienona, rouva Hopia.
Minne olette menossa? - Kansalaisopiston tanssimaratoniin.
Hyväntekeväisyyttä varten.
Toivomme saavamme sponsoreita. Kysehän on hyväntekeväisyydestä.
Ehkä voisin sponsoroida teitä. - Sehän olisi hienoa!
Miksipä ei? Voin sponsoroida punnalla.
Punnallako? Jaahas, hienoa.
Se on kovin kilttiä.
Tarkoitan tietenkin...
Punta minuutilta.
Punta minuutiltako? Uskomatonta!
Niinkö? - On, muut saavat tunnilta.
Niinkö? - Kyseessä on maraton.
Punta minuutilta! Upeaa!
Maraton... - Inspiroivaa!
Punta minuutiltako?
Tulkaa katsomaan, se on todella hauskaa.
Voitte nyt lopettaa. - Kuinka kauan kestin?
Neljä tuntia ja 50 minuuttia. - Kuinka monta minuuttia se on?
290 puntaa. -290 minuuttia.
Taitaa olla viimeisen valssin aika.
Haluaisiko kukaan tulla parikseni?
Joku? Kuka tahansa?
Joku? Tulkaahan nyt.
Kiitos. - Voi, herra Pringle.
Ennen kuin aloitamme
haluan kiittää miestä, joka sponsoroi minua punnalla minuutti.
Hän oli ennen varakas, nyt köyhin tuntemani.
Herra Hapuli. - Bravo!
Paljon kiitoksia! - Eipä kestä.
Kohteemme on varmasti teille tärkeä. - Se on hyvin lähellä sydäntäni.
Niinkö?
Isoisäni oli rullatuolissa.
Paljon kiitoksia. Opaskoirien koulutus on hyvin tärkeää.
Isoisä kaatui pahasti, koska oli sokea.
Käyn hakemassa rahat.
UUSI ONKIVAPA
SYÖTTEJÄ
Rakkauden hinta.
No niin, Allu. Pääset elämäsi matkalle.
Vihdoinkin tapaamme.
Olemme rakastuneet samaan tyttöön.
Niin olemme. Haluatko kuulla jotain, nuorimies?
Jos saisin valita, en olisi Julius Caesar, Leonardo da Vinci
enkä edes Louis Satchmo Armstrong. En.
Tiedätkö kuka olisin ollut?
Olisin halunnut olla sinä, koska olet onnenpekka.
Hetki on koittanut. Toivottavasti et ole ujo
koska muuten tämä on traumaattista. Kuin ensimmäinen koulupäivä.
Kovis kulmassa tupakalla
ja urheilijat panemassa parastaan. Eivät ole lukeneet yhtään kirjaa.
Ja noiden vanhempien pitäisi olla huolissaan. Älä katso!
Onnea matkaan, Allu. Uusi lehti käännetään nyt.
Menehän sinne.
Hanki itsellesi ystäviä. Ja sinä, Allu II...
Kerro rakkaita terveisiä maailman ihanimmalle naiselle.
Hei, kultaseni! Missä on ihana poikani? Oliko ikävä?
Voi sentään!
Onpa outoa! - Kaikki kunnossa, rouva Hopia?
Jotain hyvin outoa on tapahtunut.
Hyvin outoako? - Niin.
Tämä ei ole Alluni.
Eikö se ole teidän Allunne? - Ei todellakaan.
Oletteko varma? - Ehdottomasti.
Niinkö? Selvä sitten.
Voi herranjestas!
Rouva Hopia, minä... - Tämä riittää yleensä koko päiväksi.
Mutta nyt kun tulin kotiin, se on syönyt aivan kaiken.
Tuo ei ole Alluni kaltaista, ei lainkaan.
Voi sentään...
Se toimii. Teidän loitsunne on herättänyt sen ruokahalun.
Herra Hapuli, tämäpä vasta hienoa!
Eikö olekin?
Allu...
Hän ei huomannut mitään.
Hapuilen nyt ilosta.
Höperöinen Hapuli hyppelee.
Näin on. Höperöinen Hapuli hyppelee!
Allu, me onnistuimme!
Maistuisiko kupponen teetä? Tule!
Herra Hapulin salainen suunnitelma oli ovela.
Jos olento kasvaa hitaasti, sen kasvua ei edes huomaa.
Olisi ihan eri asia, jos se tapahtuisi kerralla.
Menet pennun kanssa kouluun aamulla ja taputat sitä päähän hyvästiksi.
Heippa!
Kun palaat iltapäivällä...
Auta, äiti! - Maahan!
Se ei ole mukavaa. Vähän kerrallaan se onnistuu.
Olet myöhässä, isä! - Anteeksi, olin väärässä bussissa.
Kerroin heille herra Hapulista.
Päästikö jo kuolinkohtaukseen?
Anteeksi! - Ensimmäinen vaihto siis onnistui.
Nyt piti vain jatkaa vaihtoja, kunnes Allu olisi tuplakokoinen
ja herra Hapuli kestäisi elää 100 kilpikonnan kanssa.
Vaihtojen määrä
Tämä olisi pitänyt tehdä viikkoja sitten. Bernard, Archie, Bob.
Heippa, prinssi Philip!
Spartacus! Ei, sinä olet Spartacus.
Ei...
Sinä olet Spartacus!
Sinä olet Satchmoni.
"Ohil oj, annok iplik. Ohil oj!"
Hei, Dolly. Täällä on vain poikia. Sinuna piilottelisin kilvessä.
"Imha aakour."
"Avsak oj, ynev oj."
Voldemort? Oletko se sinä?
Mitä sinä siellä teet?
Freddie, miten olet taas selälläsi? Tulehan.
Pysy kaukana kakasta.
No niin, no niin, Onnea matkaan, Allu IX.
Hei, kultaseni!
Bussikuskini taisi rikkoa maan nopeusennätyksen.
Kuolinkohtaus! - Kuolinkohtaus.
Luulin, että se kuoli! Ekaa kertaa kun kuulin.
Allu!
Allu...
Allu?
- Äiti, äiti!
Taivaalta tippui kilpikonna!
Aivan, niin paljon asioita.
Niin paljon asioita...
Allu?
Herra Hapuli?
Herra Hapuli!
Olen täällä.
En tiedä, mitä on tapahtunut, mutta Allu on poissa.
Poissako? - Se taisi hypätä.
Sillä on aina ollut vahvat jalat. Se taisi ponkaista kaiteen yli.
En voi katsoa! - Älkää!
Ehkä se on asunnossa.
Aivan, paras tarkastaa se ensin.
Selvä. - Allu!
No niin, no niin, no niin.
Palauta Allu VIII parvekkeelle ja hae Allu IX:n jäännökset.
En voi uskoa sitä. Vain 20 penceä!
Parempaa onnea, Allu VIII.
Voi, Allu!
Olen etsinyt kaikkialta!
Voi, Allu! Siinähän sinä olet.
Voihan sentään, pelästytit minut pahanpäiväisesti!
Voi, voi, voi...
Amhut, amhut, annok iplik!
Ei hätää, herra Hapuli. Löysin jo sen.
Kaikki on hyvin. - Luojan kiitos!
Iltaa, Hapuli. - Iltaa, herra Pringle.
Ja...
Onpa rentouttava ilta. - Niinpä on.
Aiotko laittaa jotain erikoista? - En, jotain vain jääkaapista.
Pakastettua kanapiirasta. - Kuulostaa hyvältä. Piiras on hyvää.
Kana on ihanaa ja kanapiiras vielä ihanampaa!
Ethän unohtanut?
Unohtanut? - Mainitsiko joku kanapiiraan?
Toki, rouva Hopia. Syömme kanapiirasta Hapulin luona.
Tehkää seuraa. - En mitenkään voisi.
Eihän se haittaa, Hapuli?
Mahtavaa! Kaksi on seuraa, kolme juhlat!
Oletteko varma, herra Hapuli? - En. Olen. Se sopii hyvin.
Olisi hienoa, jos tulisitte.
Voi ei... Ei.
Kaipaan nyt apuanne.
Näytätte mahtavalta. - Kiitos, herra Pringle.
Minä olen Laurence. - Lavinia.
Avaa nyt, Hapuli! Katsohan...
Tulkaa sisään, tulkaa sisään.
Paljon kiitoksia. - Eipä kestä.
Onpa tämä hieno, iso huone.
Pidän tästä tyylistä. Mikä sen nimi onkaan?
Vankiselli. - Minimalistinen.
Hyvin hienostunutta.
Otatteko juotavaa? On viiniä ja...
No, viiniä.
Lasi valkoviiniä sopisi mainiosti.
Tuota... - Vaikka punaviini on suosikkiani.
Hyvin ylellistä. - Kiitos.
Minulta uupuu vähän laseja.
Rouva Hopia...
Ja herra Pringle. Minä otan...
...tämän tästä.
Kaatakaa vain itse.
Minun pitää palata...
Palata... - Kippis!
Ruoanlaiton pariin. Anteeksi.
Anteeksi.
Hienosti sujuu, yrittäkää vain olla hiljempaa.
Onpa kuumaa! Perunat...
Tarvitsen nyt jääkaappia, Spartacus.
Voinko auttaa teitä? Alan tuntea syyllisyyttä.
Ette, laitan ruokaa yksinäni. Ohjeeni ovat salaisia.
Herra Pringle kyseli vihanneksista.
Kuulemma porkkananne olivat hyviä. - Kertokaa, että nyt on herneitä.
Herneet ovat suosikkejani. - Ne ovat lähes ainoita, joista pidän.
Paitsi kaalista, siitä en voi saada tarpeekseni.
Ei kai haittaa, mutta kävin käsiksi herkkuihinne.
Herkkuihini? - Pähkinöitäkö?
Paprikaista.
Otatko sinä, Lavinia?
Ei kiitos, en oikein pidä niistä.
Pitää käydä hakemassa ruoka.
Anteeksi, Paul.
Täydennystä. - Täältä tullaan, suoraan uunista.
Piirakanpala teille ja... Voi, unohdin lisukkeet.
Miten se sinne päätyi?
Kuinka mahtavaa tämä on!
Olen hulluna piiraaseen. - No niin, Lavinia.
Haluan kuulla kaiken sinusta, kaikki yksityiskohdat.
Missä sinä synnyit? Minä synnyin Thamesin yllä.
Kuplan takapenkillä. Isä ajoi töyssyn yli ja minä pulpahdin ulos.
Joten sanoin: "Tuo on omaperäinen tapa käyttää mustekalaa!"
Herranjestas.
Mutta nyt saatte kertoa itsestänne. Lempielokuva?
Naiset ensin. - "Aseman lapset", joka kerta.
Lopussa, kun Jenny Agutter menee asemalle...
Juna tulee. -Savu hälvenee, - Ja siinä hän on. "Isi!"
"Minun isini."
Se ei iskenyt. Yritän välttää elokuvia, joissa puhutaan lapsista.
Ja chihuahuoista.
Lempielokuvani on "The Sound of Music".
Niinkö? - Ei todellakaan.
"Top Gun" se on. Antaa mennä, Cruise!
"Egosi kirjoittaa shekkejä, joita kehosi ei voi lunastaa."
Nerokasta!
Olet aikamoinen, Laurence.
Voinko siivota pöydän? - Kiitos, sepä ystävällistä.
Ei jätetä mitään hukkaan!
Voi ei! Olenpa minä epäkohtelias.
Minä teen sen.
Jos en saa nähdä keittiötänne, entä kauniin parvekkeenne?
Tietysti, se olisi kunnia.
Voi sentään! Kuka haluaa matkustella, kun kotona näkee tällaista?
Se on elämäni toinen intohimo. - Se on selvä.
Katsokaa, avokadoja!
Kasvatin ne kivestä. - Onpa hienoa!
Voi, pikkuruusu!
Se on suosikkini.
Kertokaahan nyt.
Mikä on toinen intohimonne?
No...
No, rouva Hopia. En ole kertonut siitä kenellekään.
Onpa jännittävää!
Ajattelen sitä
päivän jokaisena hetkenä, mutta...
Mutta en koskaan sano sitä.
Mitä se voi olla?
Se on... - Teeaika!
Laitanko veden kiehumaan?
Parasta, että teen sen itse. - Hienoa!
Lavinia... Onpa kaunis nimi!
Olipa hieno ilta!
Lavinia on hyvää sorttia. Mikset ole yrittänyt häntä?
Hassua, että sanoit, koska...
Iskin kimppuun, kun keitit teetä, ja hän tuli hanakasti mukana.
Menemme illalliselle ensi tiistaina.
Nopeaa toimintaa. - Taidamme kaikki olla yksinäisiä.
Kaikki mikä helpottaa on hyvä asia.
Käykö se varmasti sinulle? Tulitte hyvin toimeen illallisella.
Puhutte usein parvekkeella. - Ei se mitään.
Hänellä on oikeus mennä illalliselle kenen kanssa vain haluaa.
Ensi tiistaina. - Hienoa!
Kipinät voivat lennellä, kun asunto 32 kohtaa asunnon 43!
Toivota minulle onnea.
Onko tuo hääkellojen helinää vai ainoastaan sängynjousien sähinää?
Kumpikin käy! Eikö? - Niin.
Hyvää yötä, Laurence.
Hän tunsi kuolevansa sisältäpäin.
Ajattele suurinta suruasi ja kaksinkertaista se.
Siltä hänen sydämessään tuntui. - Herra Hapuli parka.
Elämänsä rakkauden menettäminen tuntuu kauhealta. Tyhjältä.
Kuin ystävän tai vanhemman kuolema.
Tai gerbiilin.
Todellakin.
Gerbiilin.
Juttu on näin. Kuule, Allu...
Elämme sitten kuinka pitkään tahansa...
Sinä olet kilpikonna, joten sinulla on pitkä elämä edessä.
Saamme kokea vain 10 hetkeä, joilla on jotain merkitystä.
10 hetkeä, jotka sinetöivät kohtalon.
Silloin meillä on tilaisuus muuttaa elämämme.
Voimme saada työpaikan, josta olemme aina unelmoineet.
Voimme saada täydellisen tytön.
No...
Minulla on ollut riittämiin noita hetkiä
ja olen mokannut jokaisen niistä.
Totuus on nimittäin tämä, Allu.
Sinun herra Hapulisi ei ansaitse rouva Hopiaa.
Seuraavana aamuna herra Hapuli alkoi palauttaa kilpikonnia.
Peli oli menetetty, unelma oli murskana.
Ensimmäisenä lähti tärkein, jonka hän valitsi heti alussa.
Palkintokilpikonna, tuplasti Allun painoinen.
Toin kilpikonnan myytäväksi. - Onpa se hieno ja iso.
Niin on. Tasan 737-grammainen.
Tekisikö mieli hankkia jotain muuta, että tyhjyys elämässä täyttyisi?
Ei, se on liian iso tyhjyys. - Norsu?
Enemmänkin iso koira, samanmuotoiset korvat kyllä.
Yksi poissa, 99 jäljellä.
Sinä iltana herra Hapuli istui parvekkeella varmana yhdestä asiasta.
Että hänestä ja rouva Hopiasta ei koskaan tulisi paria.
Nyt on aika
Nukkua hyvin
Hyvää yötä, nuku hyvin
Aurinko sammuttaa jo valonsa
Hyvää yötä
Nuku hyvin
Näe kauniita unia
Minun puolestani
Näe kauniita unia
Sinun puolestasi
Sulje silmäsi
Ja minä suljen omani
Hyvää yötä
Kauniita unia
Odottakaapa, kaverit.
Kerron teille yhden asian... Taistelen viimeiseen asti.
Ja vaikka häviäisin...
Vaikka hän menisi naimisiin perunapää-Pringlen kanssa
haluan aina ja ikuisesti
että hän on onnellinen.
Anteeksi, en voi elää ilman sitä.
Ei ihme, se on aikamoinen huuliveikko.
Mitä hetkiä koimmekaan. - Kiitos.
Hei, poikaseni! Missä Alluni on?
Allu, Allu! Allu...
Voi sentään! Herra Hapuli!
Mitä nyt, rouva Hopia?
Jotain hyvin erikoista on tapahtunut. - Mitä?
Jotain hyvin, hyvin erikoista.
Ja aikamoisen hienoa.
Allu ei mahdu ovestaan sisään. Se on varmasti kasvanut!
Rouva ei ole kovin tarkkanäköinen.
Hän ei ole mikään ruudinkeksijä. - Hän ei ole penaalin terävin kynä.
Ei mikään järjen jättiläinen. - Ei, mutta hän on elämää täynnä.
Ehdottomasti.
Rouva Hopia...
Ehkä kannattaisi punnita se.
On tainnut kulua kuukausi annok iplik -kokeilun alusta.
Aivan.
Siitä on tasan kuukausi. Tämäpä vasta jännittävää!
Voi herra Hapuli, arvatkaa sen paino!
737 grammaa. -765 grammaa!
Kannattaisi tarkistaa vaaka. - Voi Allu!
Sinä suuri, ihana poika!
Katso, mitä herra Hapuli on sinulle tehnyt!
Onnistuitte, herra Hapuli.
Olette ihmeidentekijäni. Kuinka voisin kiittää teitä?
Rouva Hopia...
Voisinko tulla parvekkeellenne katsomaan Allun kokoa?
Tietysti voitte. Tulkaa heti alas, rakas mies!
"Rakas mies."
Kiitos, kiitos, kiitos, kiitos, kiitos!
Kiitos, Wallace! Kiitos, Usain!
Ja kiitos kaikista eniten sinulle
pikkuinen, alkuperäinen Allu.
Tämä on merkittävä hetki.
Missä sinä olet? Siinähän sinä.
Älä mokaa tätä.
Hurraa, tulkaa heti sisään! Keitin juuri herkullista teetä.
Olettepa te välkky.
Paljon kiitoksia. - Voi sentään.
Voihan sentään...
Unohdin, että on joulu. - Eikä ole.
Koristelen vain kuuseni jo elokuun alussa.
Mitä järkeä on vanheta, jos ei voi rikkoa sääntöjä?
Pieni paratiisini taivaalla. - Täydellistä.
Ja tämä on Allu.
Oletteko pidellyt ennen kilpikonnaa? - Pari kertaa.
En halua tiputtaa sitä.
Voinko kysyä jotain? - Toki.
Voisinko tulla myöhemmin katsomaan taas parvekettanne?
Se on yksi maailman seitsemästä ihmeestä.
Kuka kaipaa Babylonian riippuvia puutarhoja.
Meillä on herra Hapulin kaunis parveke Bethnal Greenissä.
Voinko minäkin kysyä jotain? - Toki.
Tuletteko vaimokseni?
Tuo oli hyvin odottamatonta. - Niinpä oli.
Mutta olen halunnut pyytää kättänne jo jonkin aikaa.
Siitä lähtien, kun tapasimme ensi kertaa, kun minulle valkeni
että olette ihanin ja kaunein ihminen läntisellä pallonpuoliskolla.
Luultavasti itäiselläkin, mutten ole ollut siellä.
No...
Anteeksi, parasta avata. Minulla menee vain hetki.
Ajattelin vain, rouva Hopia, että kuuluuko tämä sinulle?
Voi, minun Alluni on nykyään paljon isompi.
Se tuli ulos herra Hapulin asunnosta, mutta sinullahan kilpikonna on.
Se on totta. Voi ei...
Se muistuttaa Allua pienenä, mutta ei se voi olla Allu-kulta
koska Allu on kaksinkertaistanut kokonsa kuukaudessa. Eikö?
Kaksinkertaistanut? Kuukaudessa? Kilpikonnako?
Herra Hapuli antoi minulle pohjoisafrikkalaisen runon.
Jos lausuisin sen kolme kertaa päivässä Allulle
se kasvaisi paljon, paljon suuremmaksi.
Pohjoisafrikkalaisen runonko?
Niin. Uskoisin, että beduiineilta.
Kolme kertaa päivässäkö? - Niin, ennen ateriaa.
No, en ole biologi. En ole Charles Darwin
enkä David Attenborough, mutta luulen, että Hapuli on huijannut.
Herra Hapuli?
Sinä olet musta hevonen, Hapuli! Olisi täytynyt pitää sinua silmällä.
No, tuota... Se taitaakin olla minun.
Paljon kiitoksia.
Anteeksi vain hetkinen. - Tietysti.
Älä unohda treffejämme tiistaina.
Meillä on paljon puhuttavaa kuten kaikenlaisista lieroista.
Puhutaan siitä myöhemmin. - Hapuli!
Mukava nähdä sinua!
Kuka olisi uskonut. Kuka olisi sitä uskonutkaan.
Tuota... - Niin.
Olette siis vaihtanut kilpikonnia. - Monia pieniä vaihtoja.
Eikö tuo ole Allu? - Ei ole.
Kuka se on? - Tyson, se on aika mukava.
Ja koko se annok iplik -juttu oli täyttä roskaa?
Pelkäänpä, että oli.
Tunnen itseni todella tyhmäksi. En ollut kruunun kirkkain kristalli.
Ehkäpä ette, mutta teillä on monia muita hienoja...
Ei nyt.
Minun on parasta mennä. - Se taitaa olla parasta.
Kiitos.
Näytät todella hurmaavalta tänä iltana, Lavinia.
Ajattelin, että voisimme syödä illallista minun luonani.
Sitten ajattelin, että miksei sopisi Lontoon kallein ravintola.
Sepä vasta mukavaa!
Dolly, Darth... Teidän pitäisi olla eläinkaupassa muiden kanssa.
Missä olette piilotelleet?
Näin se siis menee.
Ei, rakkaus toiseen ei kuole
vaikkei toinen vastaisi rakkauteen.
Päättyykö tarina todella noin, isi? - Valitettavasti päättyy.
Herra Hapuli ei saa tyttöään.
Hän elää luultavasti yksin elämänsä loppuun saakka.
Ei pitkään ajatellen hänen ikäänsä. - Se voi silti olla ikuisuus.
Ihmiset elävät nykyään hyvin pitkään.
Tämä ei ole se loppu, mitä ehkä odotitte.
Mutta tarina kannattaa silti kertoa, koska hän yritti.
Ja se on tärkeintä.
Rakkautta ei pidä sydämessä piilotella.
Rakkaus on vasta rakkautta, kun sen tarjoaa toiselle.
Hänellä on enintään vuosi aikaa. Näit kyllä hänet eilen!
Kun hän tuli asunnolle iltapäivällä.
Minulla on lahja sinulle ja veljellesi.
Tule sisään!
- Ei tarvitse kutsua.
Philip! - Ei hätää, minulla on lahja.
Katsokaahan. Tämä on Darth, ja tämä on Dolly.
Hän antoi meille Dollyn ja Darthin ja hän oli hyvin surullinen.
Tarjositte hänelle juotavaa, ja hän kertoi koko tarinan.
Nyt hän muuttaa. Estä häntä. - Hän on jo päätöksensä tehnyt.
Tehty mikä tehty.
Eivät kaikki tarinat pääty onnellisesti.
He ovat aikaisessa.
Hei... - Herra Hapuli?
Muutatteko pois? - Pidin sitä soveliaana.
En tiennyt. Onneksi siis tulin käymään.
Yksi kukistanne taisi tipahtaa, halusin palauttaa sen.
Selvä, kiitoksia. - Eipä kestä.
Haluan vain sanoa
että toivottavasti olette onnellisia herra Pringlen kanssa.
Sepä ystävällistä, mutten voisi olla onnellinen hänen kanssaan.
Tiedän, että hän on kamunne, mutta hän on ehdottomasti
maailman tylsin tyyppi eikä hänellä ole pöytätapoja.
Cocktailissani oli katkarapua vain kaksi, ja hän vei molemmat!
Ehkei se ollut huonoin kokemus
mutta minut ryöstettiin kerran ja ne treffit olivat ikävämmät!
Voi sentään!
Minulla on pari asiaa sydämelläni, pieniä ilmoitusasioita.
Niin, toki...
Ensinnäkin on vain reilua, että kerron teille
erityisesti ennen lähtöänne...
Siitä lähtien, kun painauduin vasten teitä sinä ensimmäisenä päivänä
olen ollut kovin ihastunut teihin.
Että mitä?
Kuulitte kyllä, Hapuli.
Eikö se ollut teistä outoa, että päädyimme niin usein hissiin?
Vihdoinkin kevät!
Hei, herra Hapuli!
Jaahas...
Mutta sitten huijasitte minua.
Tiedän ja olen...
Rouva Hopia, olen siitä syvästi pahoillani.
Ja se pilasi kaiken! - Tiedän.
Mutta toisaalta
voi miettiä, että jos mies näkee niin paljon vaivaa
toteuttaakseen naisen unelman...
Se mies saattaa olla hyvin erikoislaatuinen.
Siksi haluan lopuksi sanoa, ainakin luulisin sitä viimeiseksi
että ihan lyhykäisesti...
Vastaus kysymykseenne on kyllä. Tulen vaimoksenne
jos edelleen haluatte minut.
Kiitos, että kysyitte.
Voi, rouva Hopia!
Kiitos!
Pystymme ehkä parempaankin. Eikö näin?
Miltä tuntuu? - Pidemmältä.
Suukko suo, toinenkin, vielä yksi suukkonen
Viime kerta on kaukainen
En tuntenut näin oo, milloin, muista en
Viime kerta on kaukainen
Hidas, hidas, nopea, nopea, hidas...
Suomennos: Johanna Järvinen BTI Studios